O
fantezie de a mea mai veche, si ideea unei excursii a trezit pasiuni si
polemici in cercul meu de prieteni si pe listele alpine...
De fapt,
radacina e mai veche, si vine din povestile lui Mittel, odata trecand
pe la Tarcu parcurgand creasta cu AlinT, CataP si Nati (povestea din oct 2003)
Zicea
Mittel cum ca pe vf Gugu nu se poate sta peste noapte cu cortul, ca
sunt ceva influente supranaturale si te ia cu streche fie si numai daca
incerci.
![Gugu Gugu](//alpinet.org/articole/2756/Gugu.jpg)
Iata cum mi-am imaginat eu o excursie iarna pe Gugu (cu peripetii): Weekend Gugu (si urmatoarele pagini)
De atunci, cu toate polemicile starnite, n-am ajuns acolo inca.
Am
avut o tentativa in mai 2004, cu o trupa mare inclusiv alpin(tm) isti pe
o vreme caineasca, si din cauza ploii am renuntat. Mi-a fost tarsa sa
urc pe varf si sa nu vad nimic in jur, am lasat pe altadata cand se
merita...
O alta apropiere am fost in dec 2006, cu Gianina, Diana si
AlinT, cand norii de furtuna ne-au gonit de pe creasta in Valea
Matzului si Gugu a ramas in continuare plan de viitor.
De dat asta, Lore a venit cu ideea (si ea fusese impresionata de poveste, @ the time, la fel ca multi altii a luat-o de buna):
-Unde e Gugu ala? Ajungem intr-un weekend? Dar, sa nu m-alergi!
Ca
sa fie sigura ca n-o s-o alerg, si-a luat zi libera vineri, eu oricum
aveam liber, renovam o camera la apt. Am lasat mesterii sa-si faca de
cap si o tundem din Tm joi seara, cu popas la Lugoj pana a doua zi.
Vineri
dimineata pe drum, dintre atatea variante si trasee, alegem un circuit
mai direct si foarte(cel mai) scurt... varianta
Seroni-Prislop-Godeanu-Gugu si retur iesind din discutie datorita
lungimii traseului si a previziunilor de vreme rea pt vineri seara.
Deci,
iata-ne la amiaza aproape de capatul drumului spre raul Ses, unde "se
corhanesc lemne"... iarasi au bagat nemernicii buldozerele in coasta
muntilor Tarcu (intre Saua Iepii si Nedeea) si au spart drumuri noi,
dand iama in padure. Pt ca ne e lene sa caram rucsacii pe drum cativa
km am venit pana aici cu masina, ascundem rucsacii in boscheti si ne
intoarcem cu WJu la baraj, ca n-o sa-l lasam in pustietate langa
cioplitori...
Inapoi pe drum, caldura mare, fragutze si zmeura,
povesti despre Gugu si Tarcu, Saua Iepii si Netis, despre Godeanu si
Borascu (\\\\\\\'-Vai, ce nume urat! zice Lore) asa ca o lalaim si iata-ne
abia tarziu avansand pe Valea Raului Ses in amonte spre paraul Gugu.
Incet, incet se-aduna nori desi de furtuna deasupra crestelor, si
ploaia ne imobilizeaza vreo ora pe Raul Ses.
Suntem chiar langa
paraul Nedeea, ce coboara din caldarea cu acelasi nume, ploaia s-a
oprit insa vegetatia si iarba sunt pline de apa, pietrele ude... Lore
ma intreaba pe unde o sa urcam, si cum... perspectiva de a pune cortul
in vale nu ne incanta si tanjim la pajistea alpina. O linistesc zicand
ca pe oriunde am urca, putem strabate padurea voinicel si sa iesim in
gol alpin sa punem cortul... decizia e clara... ce sa ne mai complicam
pe valea Raului Ses, hai sa-i dam la deal.
Ceea ce credeam ca va
fi o scurtatura, pe un picior inaintea Paraului Izvorul Gugu, se
dovedeste pana la urma o varianta extrema, si nasoala. Pe acea culme,
doboraturile (de vant) si stancile sunt la ele acasa, o garmada de
trunchiuri cazute si putrede ne bareaza calea, zmeura deasa si
maracinii sunt cat noi de inalti... inaintam cu greu si aproape ca ne
prinde noaptea.
M-am mai linistit cand am constatat ca suntem
practic in vecinatatea ravenei unde curge Izvorul Gugu (deci pe drumul
bun), insa n-o luam chiar pe vale ca e abrupt, iarba cat noi si plin de
umezeala. N-am scapat, caci am nimerit alaturi pe culme in hatisurile
de trunchiuri prabusite, zmeuris si buruieni... a fost o aventura
extrema si obositoare si am respirat usurat cand aproape pe intuneric,
am zarit pajistea alpina printre brazi.
Complet uzi, punem
cortul pe la 10 (intamplarea a facut sa stam in acelasi loc in care am
innoptat si-n mai 2004, pe acelasi picior) si la somn, printre cateva
tunete razlete. Reprizele de ploaie au ropotit pana dimineata si nu
ne-am odihnit suficient cat sa ne recuperam fortele.
A doua zi,
norii dau reprezentatie pe vaile din jur, si pe culmea Tarcului. Privim
somnorosi ca dintr-un balcon spectacolul, afara e frig si asteptam
soarele sa ne incalzeasca si sa ne usuce, deci mai bagam o repriza de
somn.
![Gugu1 Gugu1](//alpinet.org/articole/2756/Gugu1.jpg)
Vremea
buna se instaleaza spre amiaza, numai bine ca sa ne trezim de tot si sa
ne urnim lenesi spre culme pe la 14, ca doi melci ce-si cara casa-n
spinare. Bocancii sunt complet uzi, dar iarba intre timp s-a uscat,
deci urcam in sandale.
Pe Varful Gugu zarim doi oameni ce se
plimba pe acolo. Lasam rucsacii in saua dinspre lac si suntem nevoiti
sa ne imbracam cu gecile caci vantul rece nu slabeste. Incredibil de
frumos, lacul de smarald ce se arata in caldarea dinspre E. Mai este si
unul mai mic si mai urat pe o treapta mai jos, aproape secat.
![Gugu83 Gugu83](//alpinet.org/articole/2756/Gugu83.jpg)
Urcam
rapid, fara rucsaci, si Gugu ne primeste cu prietenie... intrusii au
disparut undeva spre Godeanu... spre surpriza noastra sus pe varf nu
bate vantul deloc, este o atmosfera placuta si un soare caldut, ce ne
imbie la plaja. Ne tolanim ca soparlele la soare si aproape ca atipim,
astfel ca o ora trece pe nesimtite. Peisaj in jur cat cuprinde, vreme
superba, suntem in creierii muntilor, vedem nenumarate varfuri
cunoscute si necunoscute, pajisti cu turme de oi, munti si vai. O
bucurie a privirii si a sufletului...
![Gugu_099 Gugu_099](//alpinet.org/articole/2756/Gugu_099.jpg)
Coborand in caldarea Gugu
cu regret dupa asa un timp frumos de leneveala, trebuie totusi sa punem
cortul, decizie grea cand ai de ales intre atatea pajisti minunate.
Frumusetea peisajului si linistea ne conving sa mai urcam o aruncatura
de bat si sa ne instalam langa lac.
O capra-caprita (de campie,
nu neagra) apare dinspre vale si behaie parca a ajutor... ne dam seama
ca-si cauta turma si incercam s-o apropiem, insa nu ne lasa sa o
atingem si se indeparteaza, cu ugerul plin jenand-o vizibil la mers.
Saraca! sper ca la ora asta nu-i in burta ursului.
Inainte de a
trece la somn, aud strigate si latraturi dinspre vale si zaresc un grup
de oameni ce instaleaza corturi langa lacusorul aproape secat. Destula
lume pe Gugu zilele astea.
Noaptea trece pe nesimtite, si dimineata
ca de obicei, leneveala e maxima, doar ca de data asta soarele ne
scalda si ne incalzeste asa ca ma imbii la o baie.
Apar si
turistii din vale cu care povestim putin, sunt si ei timisoreni (am
retinut un nume, Tibi) si aflam ca au urcat din valea Lapusnicul Mic
direct prin padure, si ca a fost fain, dar greu... le-am pove de
aventura noastra pe celalalt versant, si detalii despre cararea peste
Branu, pt intoarcere.
![Gugu2 Gugu2](//alpinet.org/articole/2756/Gugu2.jpg)
Ei
se duc in treaba lor pe vf Gugu, noi impachetam si pornim spre casa pe
la amiaza... Bineinteles ca ma impinge curiozitatea si aleg varianta
coborarii prin padure de la Stana Branu direct spre Lapusnicul Mic.
De
data asta intuitia n-a dat gres, coborarea prin padurea de brazi e
placuta si abia spre vale panta se accentueaza. Gasind acul in carul cu
fan, am dat peste o carare ce ne-a scos numai bine intr-o taietura pe
Lapusnicul Mic (de drujbe, cum naiba au ajuns pana acolo, cu TAFul
direct prin rau???), nu departe de curba drumului pe contur lac.
Cararea cu pricina vedeam foarte bine ca a fost folosita mai mult de
Mos Martin in ultimul timp.
Constat cu suparare ca n-am fost atent si n-am legat bine sandalele pe rucsac, si-mi lipsesc:(
Dar
las pe altadata cautarea sandalelor Teva in padure, cine le-o gasi
intre timp, sa le poarte sanatos... am mai fost eu intr-o tura pe Gugu
si am fost nevoit sa-mi abandonez tzoacla acolo, doar nu e o problema:)
Ultimele
impresii sunt dure si ne trezesc la realitatea in care traim cotidian.
Una foarte nasoala (taietura la greu langa poteca spre Borascu, cu drum
nou spart in padure) si alta mai \'\'umana\'\' care implicit, duce si la
aparitia gunoaielor (barajul de la Gura Apelor are valentze de plaja
tropicala, valorificat ca atare de cativa turisti "de lac").
Constat ca ne-am intors din nou la "civilizatia" romaneasca, dupa ce am trait un frumos vis de vara! Trezirea!
Multumiri,
Sfantule Ilie, ca de data asta ai fost blajin si ne-ai murat doar in
prima zi, daruindu-ne apoi soare si vreme buna, pentru o relaxare de-un
weekend!
Mai multe poze (nu toate, am facut vreo 360):
http://picasaweb.google.com/alin.ciula/200807RelaxareLaMunte